Bra, du är hemma. Du måste hjälpa mig begrava en kropp.
DÅ
Hans riktiga namn är Rufus Turner.
- Din vän? - Har du sett den här mannen?
- Nej. - Jag ber inte om hjälp.
Har aldrig sett den idioten.
Jag ber inte om tillstånd.
- Är han en idiot? - En gissning.
Har du saknat mig?
Han brukade komma med "Kan inte jobba på sabbaten" -kortet, -
- när vi måste begrava en kropp.
Det lärde mig en del om vad som verkligen finns där ute.
Ganska snart åkte vi tillsammans.
Vi jobbade så i flera år. Nästan som ni.
Som på den gamla goda tiden.
Bara jag får köra.
Absolut inte!
NU
Jag är inte arg, sötnos. Bara i underläge.
Det här är mycket mer att fixa än vi trodde.
Jag börjar förstå varför det varit till salu så länge.
Jag vet.
Du har rätt. Ett rum i taget.
Vi börjar med de hemska tapeterna.
Tack.
Älskar dig också. Älskar dig, Maya. Hej då.
Kat?
- Kat? - Mamma...
Det är nåt hemskt i huset.
Det var bara en mardröm, gumman.
Men jag hörde fotsteg.
Varför måste vi flytta hit?
Och varför är det så kallt i mitt rum?
Ja, det är ganska kallt här.
Men värmepannan blir fixad imorgon.
Så vi får ha tålamod, okej?
Det måste vi alla.
Vill du ha nåt?
- Jag är törstig. - Okej.
Ett glas vatten kommer strax. Men sen ska du sova, okej?
Okej.
Mamma?
"GÖMSTÄLLE"
Inget om Amara. Inget om Cass.
Upp med hakan. Vi ska vinna det här, eller hur?
Det var innan två veckor av ingenting.
Ingen sa att det skulle bli lätt.
Du vet hur vi gör. Under tiden jagar vi. Titta på det här.
Naoki Himura.
Hennes lilla flicka attackerades av ett väsen.
KVINNA HÄVDAR PARANORMAL ATTACK!
- Barnet ligger i koma. - Ja.
Enda tecknet på trauma är enligt mamman -
- ett handavtryck från attackeraren.
Men ingen annan var i huset då, så...
En hämndlysten ande? Poltergeist?
Värt att ta reda på. Det är bara några timmar dit.
Tycker du faktiskt att vi ska sluta fokusera nu?
Vi kan inte bara sitta här och vänta på en ledtråd.
Det skulle vara kul att vinna. Fallet verkar lätt.
När hade vi sist ett lätt fall?
ST. ELIGIUS SJUKHUS
Min fru flyger tillbaka men flighten har försenats i London.
Så jag är ensam med det här.
Vi är här för att hjälpa så gott vi kan.
Jag uppskattar det, -
- men varför har FBI intresse för det här?
Vi gör bara vår plikt.
Berätta för oss om attacken.
Ingen tror på att det var en attack.
Till och med internet tycker att jag är galen.
Det gör inte vi.
Okej. Kat vaknade och skrek.
Jag trodde att hon hade en mardröm.
Men hon sa att hon hörde fotsteg -
- och att hon kände något hemskt i huset.
- Hörde du också fotstegen? - Nej.
Märkte du nåt annat? Kalla platser eller flimrande lampor?
Jo, faktiskt.
Lamporna fungerade inte i hennes rum -
- och det var kallt där.
Vad betyder det?
Går det bra om vi åker och tittar på huset?
Visst. Om ni tror att det hjälper.
Det finns en gömd nyckel under en målad sten vid ytterdörren.
- Bra. Tack för din hjälp. - Visst.
Ursäkta, kan jag hjälpa er?
Kanske.
Specialagent Rizer.
Det här är min partner, specialagent Bean.
Varför kommer FBI hela tiden till det där huset?
Ursäkta?
För några år sen kom FBI hit.
Jag leder grannsamverkan här, -
- så jag frågade de två agenterna vad de gjorde här.
Vad svarade de?
Ingenting.
De var de mest ohyfsade jag mött.
Var de här agenterna möjligen -
- äldre statsmän?
Ja. Era vänner?
NÅGRA ÅR TIDIGARE
Varför sover du i bilen, Bobby? Det är lunchdags.
- Vad gör jag här? - Du hjälper mig med ett fall.
Som jag sa på telefon. Hur mår du?
Apokalypsen är i sikte och du vill jaga ett jäkla spöke?
Om du inte kommit på hur vi förhindrar undergången -
- under din lilla siesta, så har vi ingenting att gå på.
Jag visste att du var i området, -
- hörde om det här lilla fallet och tänkte att en seger skulle vara trevligt.
Vänta!
- Ska jag vara din backup? - Ja.
Om du med "backup" menar att du gör alla tunga lyft och jag ser på.
Det är shabbat!
- Är du seriös? - Allvarligt.
Du körde hit! Är inte det emot reglerna?
Mindre prat. Mera jakt.
Ursäkta, varför är ni här?
FBI, ma'am. Specialagent Riggs.
Min partner, specialagent Murtaugh. Vi är här i FBI-affärer.
Inget att oroa sig över.
Jag leder grannsamverkan här, sir.
Jag vill veta vad de här affärerna handlar om.
Det har du officiellt inte att göra med, ma'am.
- Har du nånsin varit trevlig? - 1985.
Det värsta året i mitt liv.
Den ger utslag överallt här nere.
Ja, där uppe också.
Så Bobby och Rufus jobbade på ett fall här för länge sen?
Vi har haft hus med flera spöken förut.
Jag vet inte, Dean.
Världen är liten. Men inte så liten.
Jag har några av Bobbys akter i bilen.
Ska vi titta på dem?
Titta på husets historia. Se vad som är vad.
Det var vår första natt i huset. Vi hade alla gått och lagt oss.
Då ropade min son Will på hjälp.
Sa att han hört underliga ljud. Det lät som fotsteg.
Min man och jag sprang till det här rummet, -
- men när vi hunnit fram låg min baby på golvet. Medvetslös.
Lade du märke till nåt annat? Kalla platser eller flimrande lampor?
Ja, faktiskt! Båda.
Wills rum var kallt och lamporna hade slocknat.
Läkarna vet inte vad det är med honom.
Förutom det konstiga märket på fotleden finns inga tecken på skador.
Vad menar du med "konstigt märke"?
Det ser ut som ett handavtryck.
Tack så mycket.
Känner du till några prisvärda motell i området?
MOTELL
Managern sa att två FBI-agenter bodde här för flera år sen.
Så jag tog samma rum. För tur.
Förlåt att jag stör er lästid, ers helighet.
Förfölj mig inte för min tro, Bobby.
Säg mig en sak.
Varför sov du i bilen tidigare?
Polisen har inget.
Tänker du faktiskt inte svara?
Jag har fått mäklarens rapport om huset.
Enligt lagen måste de säga vem som dött i huset innan man köper.
Så smart du är.
Så vem dog?
Det har varit två dödsfall i huset.
Det första var en olycka. Och skratta inte, -
- men en kille kvävdes av ett kycklingben. Det andra var ett mord.
En man sköt sin fru.
Bobby och Rufus var definitivt på spökjakt.
"Grand Rapids, Michigan. Möjlig spökjakt med idiot."
Var det allt han skrev?
Ja, jag tror att han aldrig avslutade det. Latmask.
Så de jagade antingen kycklingben eller skitstövel.
Ett spöke härjade då, det andra har väntat tills nu.
Enda problemet är att vi inte vet -
- vilka ben Bobby och Rufus brände, så vi kanske måste gräva upp två gravar.
Jag vet inte. Jag tror det är mer än så.
Det är nåt som inte stämmer. Det är lite för lätt.
Lätt som en söndagsbris går bra för mig.
Vi kan snabbt avsluta det här. Fortsätta jaga Amara. Få tillbaka Cass.
Du sa ju det själv.
Det här fallet skulle ju vara lätt.
Jag avskyr att erkänna att du hade rätt.
När har vi nånsin haft ett lätt fall?
Tror du Bobby och Rufus slösade bort tid på att gräla om sån skit?
Nu går vi.
Varför måste du göra allt så komplicerat, Rufus?
Vad är komplicerat?
Jag säger bara att det inte är ett spöke. Det är en baku.
Va?
- En japansk... - Jag vet vad en baku är, din idiot.
Vi jagade en tillsammans in Alaska.
Jag slår vad om en flaska whisky att det är en baku.
Var redo att köpa en flaska whisky, för det är ingen baku.
Det är ett spöke. Helt enkelt.
Ju fortare vi kan bränna ben, -
- desto snabbare kan vi fortsätta att rädda världen.
Kom igen, vi måste gräva.
"Vi? Vi?" Hur många gånger måste jag säga det?
Skulle det döda dig att åtminstone tvätta den här?
Det stinker gryta på överkörda djur här!
Håll käften, idjit!
Din jävel!
Aska.
Det måste finnas ett lättare sätt att gräva gravar.
Varför slutar du?
För att det är din tur.
Va? Vadå, min tur? Hör du, Bobby...
Läs på mina läppar, Bobby.
Jag kan inte hjälpa dig, okej? Det är sabbat.
Det är efter solnedgången. Så börja gräva.
Bra fångst.
Får jag fråga en sak?
Bara det inte är varför jag sov i bilen förut.
Varför sov du i bilen förut?
Jag har jobbat mycket övertid de senaste veckorna.
Har varit uppe i dagar.
Sökt sätt att förhindra apokalypsen.
Sökt vad som helst.
Sam och Dean, de är mitt i det här.
Jag är orolig över mina pojkar, Rufus.
Dina pojkar?
Okej, pappa Björn.
Men det vet du mer än nån annan.
Även om vi hittar ett sätt så världen fortsätter snurra, -
- kommer inte alla att sitta på bussen hem.
Offer, för allas bästa...
Allt det.
Ja. Jag vet.
Den äldsta regeln i jakt, Bobby. Man kan inte rädda alla.
- Kom igen! - Kom igen!
Bobby var alltid noga.
Två askbehållare. Så vi jagar inte ett spöke.
- Jag sa ju det. - Ja, ja.
Du hade rätt för en gångs skull.
Vad är det vi jagar då?
Yeah.
Tack. Jag uppskattar det. Hej då.
- Det här har hänt förut. - Du först.
Bara... Kom. Dr Richards.
Det här är min partner, specialagent Rizer.
Det här är dr Richards. Hon är pensionerad.
Jag har ännu vänner i personalen.
Så när jag hörde att två familjemedlemmar hade fallit i oförklarlig koma, -
- kom jag för att se om jag kan hjälpa.
Var du här förra gången?
Ja.
Två FBI-agenter talade med mig om fallet då också.
Mary Henderson åkte hem för att hämta sin sons favoritdocka.
När hon inte svarade i telefonen, ringde hennes man polisen.
- De hittade henne. - Och hon är...
Precis som sin son. Konstiga märken på fotleden, det är allt.
Är det ett slags koma?
Jag har aldrig sett nåt liknande.
Vad menar du?
Deras livstecken försvinner snabbt.
De visar inga tecken på att vakna, -
- så jag är rädd att vi förlorar dem.
Så, vad hände?
Vad som hände? Jag har ingen aning.
Följande dag vaknade mamman och sonen. Båda mådde bra.
Jag hoppas att detsamma ska ske med de här två.
Deras livstecken försämras också. Så...
Tack att du tog dig tid.
- Bobby och Rufus fall... - Ja, det är tillbaka.
- Vad det än var. Vad hittade du? - Jag pratade med lokalpolisen.
Poliserna som hittade Mary Henderson -
- och tog henne till sjukhuset.
Bor Henderson här ännu?
Sjukt!
Kom igen!
Mary Henderson?
- Hej, vi är specialagenter... - Herregud.
Händer det igen? Är jag... Är min son i fara?
Nej, nej. Allt är bra.
Men vi vill prata med dig om vad som hände med din son.
Det enda jag minns är att jag vaknade på sjukhuset -
- och att en av FBI-agenterna sa -
- att jag aldrig skulle röra tapeten i vardagsrummet.
Två personer är i stor fara.
Finns det nåt du minns? Vilken liten detalj som helst.
Jag...
När jag låg i koma hade jag en dröm.
Det var mest en mardröm.
Det var som om jag var i huset, men det var inte huset.
Allting var mörkt.
Det såg urblekt ut.
I början var jag ensam, men sen började jag se saker.
Vad exakt såg du?
Min man. Han var död.
Jag slöt mina ögon och när jag öppnade dem var han borta.
Jag försökte lämna huset, men jag kunde inte.
Och det var då jag började se dem.
Andar eller nåt. Jag vet inte. Jag har glömt nu.
Det var bara en mardröm.
Vad hände när du vaknade?
Vi försökte att gå vidare.
Men jag kunde inte skaka av mig känslan.
Vi lade ut huset till försäljning, sen kraschade marknaden.
Till slut lämnade vi bara huslånet.
Det är därför vi hyr nu och antagligen måste göra det för alltid.
Att förstöra vår kredit var värt det.
Vad som helst för att slippa det där huset.
Dean!
Titta här.
Se på det här.
Känner du igen det?
Vagt. Verkar som om de förstörde sigillet när de renoverade.
Vad i helskotta är det vi jagar?
FALLNA ÄNGLAR
Jag har det. Tror jag.
En själslukare? Vad i helsefyr är det?
Odöda varelser som lever på själar. Därav namnet.
De existerar på en plats mellan vår värld och en annan.
Själslukare flyttar in i ett hus och när den gör det -
- skapar den vad traditionen hänvisar till som ett "näste".
"En plats som existerar utanför tid och rum."
Nästet ser ut och känns som huset själslukaren befinner sig i.
Så Mary hade ingen mardröm när hon låg i koma.
Hon sa att hon var i sitt hus, -
- men det var inte hennes hus. Hon var i nästet.
Själslukaren är egentligen inte här eller där.
De kan tydligen uppamma tillräckligt med kraft att dra själarna -
- ut ur den här världen och in i sitt näste.
När personen är i nästet befinner de sig utanför tid och rum.
Hur var det med att Mary såg sin döde make och son?
Nästet rör tydligen till det i offrets hjärna.
Visar dem sånt de älskar, delar av deras själ, i nöd.
Det gör offrets själ sårbar.
Vad händer med kropparna i vår värld?
De förtvinar och dör i den riktiga världen.
Vilket förklarar att Marys och hennes sons livstecken sviktade.
Och själslukaren -
- stänger nästet och går vidare till nästa hus.
Vad händer med resterna av själarna i nästet?
De förtvinar också. Men de stannar hos själslukaren, -
- så att den har mat i dåliga tider. Som ett slags idissling.
Det låter gräsligt.
Vi måste döda den innan familjen Hendersons kroppar förtvinar och dör.
Enligt traditionen kan de inte dödas.
Men jag tror att de kan fångas.
Jag tror att jag har mött en själslukare förut.
Menar du allvar?
Ett fall i Goodlettsville, Tennessee.
Bobby fick ett samtal från en jägare som hette Harvey.
Han jagade ett fall där huset sades vara fullt av poltergeister.
Men han hittade inte benen att bränna. Så han ringde Bobby.
Bobby åkte dit.
Han går in i huset, skjuter med hagel...
Nej, nej.
Berätta inte som du berättar. Säg vad som hände.
Jag tog ett steg in i huset och gjorde i byxorna.
Man kunde känna ondskan, Rufus.
Jag hittade Harv på golvet. I koma.
Jag försökte hjälpa, men han hade varit där i dagar.
Och sen hörde jag fotsteg.
Jag var fångad.
Men jag hade ett gammal keltiskt sigill.
Typ "krossa glaset vid en nödsituation".
Det skulle fånga monster, -
- men det hade aldrig fungerat förut.
Men det var allt jag hade.
Så jag började och husets dåliga juju -
- blev mycket sämre.
Sen använde jag sigillet och då blev huset normalt.
Och Harv?
Han vaknade aldrig.
Jaha.
Den äldsta regeln, Bobby.
Den äldsta regeln.
Så du fångade en själslukare?
Bobby och Rufus satte upp sigillet och fångade själslukaren i nästet.
Jaså, jaha.
Och den stannade där tills Naoki -
- i misstag bröt sigillet när hon tapetserade om.
Och det släppte lös själslukaren.
Men om deras sigill bara fångade den, -
- hur kom då Marys och hennes sons själ ut ur nästet?
Kanske fällan tvingade ut deras själar?
Jag vet inte.
Det måste vara mer än så.
Synd att inte Bobby och Rufus får se det här.
De hade varit bra lärda män.
Sura lärda män, men ja.
Vänta. Titta här.
Det verkar som om de lärde hittat ett sätt att döda själslukare.
Fantastiskt. Hur då?
Det ser ut som ett annat sigill. Mer komplicerat. Gjort av blod.
Skär dig i handen och måla den här inne i huset, -
- medan samma sak målas...
Inne i nästet.
Vilket betyder att en av oss måste gå in där.
- Ja. - Inte jag.
Du.
Vi avgör aldrig igen nåt med den dumma leken.
Okej. Jag målar här.
Så du målar din här.
Ditt sigill tar kontrollen, mitt dödar den.
Har du blodet?
Här.
- Nu gör vi det. - Ja.
Om jag minns rätt så är det lite svårt.
Vill du hålla min hand?
Fortsätt måla, Picasso.
Kom och ta mig, din jäkel!
Håll dig undan mig, din jäkel!
Sam?
Okej.
Rufus?
Herregud!
Är du riktig?
Will Henderson?
Ja, sir?
Har jag gjort nåt fel?
Nej, nej. Inte alls.
Jag heter Bobby Singer.
Och jag är här för att...
Jag är också fångad här.
Men jag ska ta hand om dig.
- Har du sett din mor? - Nej.
Har du sett nån konstig?
Menar du de ledsna?
Vilka då?
De står bakom dig.
De ser sjuka ut. Ser du inte dem?
Nej.
Men vi ska ta oss ut härifrån.
Min vän kommer att hjälpa oss.
Bobby?
Bobby? Bobby?
Bobby?
Den äldsta regeln, Bobby. Den äldsta regeln. Jag är ledsen.
Jag har dig. Stanna hos mig. Jag kan göra det här.
Vad gör du?
Du är Kat, eller hur?
Trevligt att se dig, Kat.
Jag får inte prata med främlingar.
Och det är en bra regel.
Jag heter Dean Winchester.
Jag är ingen främling.
Jag är här för att ta ut dig härifrån. Har du sett din mamma?
Jag kan inte se henne. Det är för många här nu.
Jag ser ingen.
Du ser dem snart.
Ska vi ta ut dig härifrån istället?
Din mamma är här nånstans.
Vi ska söka henne. Vi håller ihop, okej?
Mamma!
Nej, vänta. Vi ska hålla ihop.
Vad i...
Bobby?
Skjut mig, så dödar du din vän.
Bobby kan hantera det.
Det finns ingen orsak att skada nån.
Följ med mig. In i nästet.
Varför det? Så du kan visa mig en massa skruvade saker där inne -
- medan min fabulösa kropp ruttnar här ute?
Jag vill inte ta den åkturen.
Det är fint.
Tack.
Jag gillar inte att vara här.
Inte jag heller.
Och min bror, -
- han gör en likadan målning som den här.
När han är klar, då slipper vi ut.
Kom igen, Sam, bordet är dukat. Nu gör vi det här.
De är flera nu.
Dean!
Jag kan inte låta dig göra klar din fingermålning.
Följ med mig. In i nästet.
Jag kan hålla dig trygg. Från Mörkret.
Dean, hör på. Jag vet att du är där inne. Kämpa emot!
Rufus, jag kan inte låta dig fånga mig.
Då har vi ett problem, eller hur?
Dean, sluta!
Du vet att din bror vill till Mörkret.
Han måste gå. Men jag kan göra honom säker.
Er båda. I evighet.
Det kan inte vara bra.
De går.
Bobby? Bobby?
Hur mår du?
Vad hände?
Dean, Dean! Mår du bra?
Jag hjälper dig.
Nå?
Alla är vakna och glada.
Vad hände?
Det var en fälla. Vi borde också vara fångade.
Det var en baku, Bobby.
Jag dödade den medan du sov. Det blir en flaska whisky, tack.
- Det var ingen jävl... - Sigillfällan tryckte ut era själar.
Fallet avslutat. Varsågod.
- Jag gillar det inte. - Vem bryr sig?
Ta segern.
- Ja, ja. - Mår du bra, Bobby?
Jag mår bra.
Du såg nåt.
I nästet. Gjorde du det?
Vad såg du, Bobby?
Mina pojkar.
Båda två. Båda döda.
Sen såg jag...
- Jag vet inte riktigt vad jag såg. - Jaha...
Glöm den äldsta regeln, Bobby.
Börjar du bli blödig?
Blöda det här.
Idjit.
Nej, nej. Jag mår bra. Jag vill hem.
Jag förstår inte vad som hände.
Allt du behöver veta är att ditt hus är tryggt nu.
Köket kan behöva renoveras.
Det gör inget. Jag tror vi säljer.
Det förstår jag. Ta hand om er.
Tack.
För allting.
OKEJ, DIN IDIOT, DU VINNER FÖR EN GÅNGS SKULL-R.
Dean? Mår ni bra?
Ja, vi mår bra. Var har du varit?
- Jag lämnade tre meddelanden. - Jag...
Jag har en möjlig ledtråd på Lilith i Maine, -
- men vi är på ett fall i Reno. Jag sms: ade adressen, -
- så om du är klar med att sitta på ditt arsle...
Här är en annan klassiker när vår Flashback Lunc fortsätter.
Idjits.
Det stod inte i Bobbys anteckningar att han gick in i nästet.
Det stod faktiskt ingenting.
Tror du att det verkligen var han, eller...
Jag vet inte. Kanske det är som du sa förut.
Att Bobbys och Rufus sigillfälla tvingade ut deras själar -
- och att själslukaren bara fick mig att se saker.
Om Bobby gick in i nästet då, -
- och du sa att nästet finns utanför tid och rum, då...
Teoretiskt kunde båda han och jag ha varit där samtidigt. Eller hur?
Mitt huvud värker.
Vi super och tänker aldrig på det här igen.
Först måste vi till Tennessee. Bobbys gamla själslukarfall.
Han vill nog inte ha oavslutade affärer.
Okej. Den här gången får du gå in i nästet.
Du sa att själslukaren fick dig att se "saker". I plural.
Vad mer såg du?
Jag såg dig. Död på golvet.
Va?
Är våra liv så röriga -
- att du ser en vision av döda mig och det faktiskt känns som en tröst?
Ja.
Här är den sista klassikern för dagen.
Let's take it on the road med Allman Brothers.
Översättning: Ulrika Lindfors-Davis, Deluxe